Cu o noapte înainte să plecăm, nu puteam să dorm.
Gândul îmi stătea numai la Chris Kanew,
și la cum a renunțat
și la toate lucrurile pe care le-a spus.
Brad, mi-a plăcut să lucrez cu tine foarte mult,
și am învățat multe de la tine, dar serviciul ăsta m-a făcut...
cam deprimat.
M-am gândit că învățasem acest copil tot ce știam,
și că era singurul meu angajat,
și... cât de patetic era totul.
Apoi mintea mi-a zburat la petrecerea de la cină.
Și la Architectural Digest.
Are o fiică adolescentă.
Ei numesc asta...
Asta e?
Vorbeam despre brânză. Trebuie să încerci asta.
Este o imitație Comté.
Într-adevăr? Dar în loc de organice...
Nu e prietenul tău de la colegiu?
E prietenul lui Brad din colegiu...
Știam că Nick a devenit bogat și de succes, dar...
Parcă am primit o lovitură la ficat.
Mă simțeam de parcă lumea mă obligă să fac ceea ce nu vreau.
Așa mulți prieteni din colegiu au devenit de succes.
Nick Pascale a ajuns un mare regizor la Hollywood,
trăindu-și nebunește, viața de risipitor.
Jason Hatfield avea un fond de acoperire împotriva riscurilor.
Bogat peste măsură.
Deține trei case.
Mare filantrop.
Billy Wearslter și-a vândut compania de IT la 40 de ani.
S-a retras din afaceri, trăind în tihnă în Maui.
Craig Fisher a lucrat pentru Casa Albă.
A scris toate aceste best-seller-uri.
Tot timpul la TV.
E o prostie să pui în balanța vieți.
Dar când o fac,
Simt că într-un fel am eșuat.
Iar cu trecerea timpului, sentimentul se agravează.
Brad.
Scuze.
Ești bine?
Ce naiba? Aproape că... m-ai lovit peste față.
Îmi pare rău!
E în regulă.
Nu pot să dorm.
Cât crezi că valorează casa părinților tăi?
Casa părinților mei?
Nu știu.
Ce zici de două milioane?
Două și jumătate?
Chiar nu știu.
Nu te-ai gândit niciodată la asta?
La ce ar conta?
Păi, nu o să moștenești casa după ce o să moară?
După ce o să moară?
Cred că intenționează să lase totul pentru nepoți.
Ce vrei să zici?
Să împartă totul nepoților.
Ce? Steve are trei copii.
El e deja bogat, noi avem unul. Asta e corect?
Nu ține de mine.
Au vorbit și că vor face totul donație. Cine știe?
Serios?
E absurd.
Serios e răutate.
Lucrezi pentru un nonprofit, și spui că asta e absurd?
Bine, eu lucrez pentru un nonprofit. Tu lucrezi pentru guvern.
Avem nevoie de bani.
O să fiu profund afectată când o să moară părinții mei,
Nu o să îmi stea capul la bani.
Chiar așa?
Nici măcar puțin?
Cred că o să-ți stea.
Dar de tatăl tău?
Ai bani care îți revin.
E academician. Adică...
două sute de mii, poate.
Asta ar ajuta la plata colegiului lui Troy.
Ăsta e motivul pentru care te îngrijorează banii?
O să fie bine.
O să facem față.
Nu am muncit din greu să murim într-o dărăpănătură?
Ajunge, mă sperii.
Am senzația că rămânem fără timp.
Nu mai avem nici o țintă.
Asta e.
Ne-am plafonat.
E ca și cum am fi...
în cădere și dintr-odată ne schimbăm situația.
Adică...
Nu suntem săraci, Brad.
Pentru unele cercuri, suntem.
Care cercuri? Cei unu la sută?
Avem o viață minunată.
Bagă-te la somn.
Crezi că ar trebui să vorbești cu părinții tăi?
Apoi suntem convinși.
Noi doi suntem gata. Te iubesc!
Te rog, taci!
Troy!
Troy, ești sus?
Bună!
Care ți-e numele?
Îți știu numele.
Ai zece minute.
Bine, sunt gata. Trebuie doar să mă îmbrac.
Mă lași puțin?
Da.
Arăți ca un bărbat acum.
Te rog să nu fii ciudat. Sunt stresat.
Bine.
Poți să închizi ușa?
Da.
Poți să închizi ușa?
Da.
Arată bine. Ai adus un sacou?
Da. Bine, o să se facă răcoare.
Da.
Băieți cred că o să vă placă asta.
Da, cred că o să fie bine.
Pe drum spre aeroport,
Mă tot gândesc la ce zicea Chris Kanew.
Stai puțin, te apuci de afaceri cu banca?
Brad, uite, sincer îți spun pot face mult bine
făcând mulți bani apoi împărțindu-i,
în loc să îmi ocup timpul întrebând alți oameni
dacă dau bani.
Înțelegi ce zic?
Aveți toate informațiile hotelului?
Da, mamă. Sunt pe telefonul meu.
I le dai tatălui tău?
Nu cred că e la curent cu programul. Ești, Brad?
Nu cred că are vreo idee, mă bazez pe tine dragule.
Bine.
Există momente când realizezi că munca ta de o viață e absurdă
și nu ai cu ce te lăuda.
...deputații lui Kim Jong-il. Da.
Sau poate a fost Kim Jong-un. A fost Kim Jong-un sau Kim Jong-il?
Care era tatăl? A fost "Il".
El e tatăl.
Unii conduc imperii.
Eu ce am?
Locuiesc în Sacramento,
a o piață de mâna a doua înconjurat de mediocrități
și masculi alfa.
A dat un interviu. Era Terry Gross cu "All Things Considered".
Dar tipul... tu vorbești despre tipul din închisoare,
vegetarianul, de nu? A, da!
Este o închisoare privată în Georgia.
Au carne în fiecare fel de mâncare.
Tipul a zis: "Nu o să mai mănânc carne."
Așa că l-au legat jos. L-au hrănit cu forța printr-un tub.
El continua să zică, "Legume. Fructe."
Nu m-am gândit că o să ajung aici.
Nu e viața pe care mi-am imaginat-o.
Dragule, va fi cool!
E super!
Mamă, cred că o iau pe Old River Road, apoi pe autostradă.
Pentru siguranța și securitatea dumneavoastră...
E bine aici?
Da.
Sună-mă în tot acest timp.
Vreau să știu totul. E emoționant.
Mulțumesc, mamă. Te iubesc.
În regulă. Ar trebui să fie bine.
Nu pot să cred asta.
E o nebunie. Știu.
Simt că e un moment mare.
Sunt atât de geloasă. Nu pot să cred. Trebuie să mă duc la conferința aia stupidă.
Bine, informațiile despre zbor sunt pe telefonul tău,
și hotelurile, e totul acolo, bine? Bun, în regulă.
Bine, fii fericit. Fii prezent. Te iubesc.
În regulă. Te iubesc.
Te iubesc draga mea.
Să faceți o mulțime de poze!
Vă iubesc!
Te iubesc!
Intrarea la economic se face la linia aceea.
Dar, am un card Silver Flyer.
Aici doar Gold și Platinum.
Următorul vă rog.
Zbor plăcut.
Știi la ce mă gândesc?
Să încercăm un upgrade.
Ce vrei să spui?
Mergem să găsim un colegiu.
Și nu știu când tu și cu mine vom mai face o asemenea călătorie.
Să zburăm la clasa business, ce zici?
Pe bune? Da.
Bine. Tare.
Nu... am mai zburat la business.
S-o facem al naiba de special, bine?
Bine. În regulă.
Vești bune. Există două locuri disponibile la business.
Pot să văd biletele, vă rog?
Minunat.
Da. Mulțumesc.
Speram să plătesc cu mile.
Am o grămadă de mile, cred.
Din păcate, nu, cu acest zbor, nu se poate.
Deci... costul pentru trecere la business
ar fi de 821 dolari pe bilet.
Deci, totalul ar fi de 1.642 de dolari.
1.642 de dolari? Asta... pentru un zbor intern?
Da, 1.642 de dolari.
Doriți să mergeți mai departe și să achiziționați biletele?
Cred că...
Le cumpăr.
Mergem, plata cu Amex. De fapt... scuze, nu...
Plata cu Master Card.
Mulțumesc. O să plătesc cu Amex. Totuși...
Bine.
Scuze. Foarte bine. Permiteți-mi să operez.
Da, e... odată în viață, cred.
Domnule Sloan, de fapt... Da?
...din păcate, nu vă putem face upgrade.
Ce? De ce nu?
Se pare că ați cumpărat aceste bilete pe un site la reducere,
și cu acest tip de bilet, nu putem face upgrade.
...Bine!
Dar... chiar dacă vă plătesc 1.600 de dolari?
De fapt, cu nici o sumă de bani nu puteți face upgrade.
Îmi pare foarte rău!
Altceva?
...nu.
Nu e mare lucru, oricum.
Bine.
Și dacă sunt membru Silver Flyer?
Îmi pare rău.
Următorul? Bine.
Chiar pe plajă.
Adevărat?
Șampanie? Asta sună...
Poftim!
Mulțumesc. Mulțumesc.
Da. Zbor plăcut.
Îmi pare rău că nu am putut obține upgrade-ul.
Nu e mare lucru.
Card Silver Flyer.
Nu înseamnă nimic.
Îți aduce fix nimic.
Atunci, scapă de el.
Să fii sigur. Îl arunc.
O fi bine? Ar trebui, de nu?
Porcărie...
Îl păstrez pentru moment.
Nu încetam să mă întreb:
Când a fost ultima dată în care Craig Fisher a zburat la economic?
Probabil deloc în ultimul deceniu.
Domnul Fisher?
Pot să vă ofer un prosop cald?
Un prosop cald.
Da, mulțumesc.
Ce faceți voi doi?
Și acum Jason Hatfield are propriul avion privat.
Nu trebuie să mai zboare pe liniile comerciale.
Nick Pascale probabil la fel.
Mulțumesc foarte mult.
Trebuie să fie frumos să ai întotdeauna vedere la mare pe partea ta.
Nimic nu e peste mână.
Pot să o iau pe asta?
Bine. Da?
Totul este o opțiune.
Trebuie să fie ca un drog.
Întotdeauna să te simți important și special.
Și toate aventurile.
Destinațiile exotice.
Au revoir!
Pentru ei, lumea nu e un câmp de luptă.
Este un loc de joacă.
Un vis.
E raiul pe pământ.
Tată, pot să iau Pringles? Costă șapte dolari.
Da. Am nevoie de cardul tău de credit.
Au mai rămas 45 minute de zbor.
Țineți centura de siguranță fixată. Bucurați-vă de restul zborului.
În cele din urmă, mintea mi-a zburat din nou la colegiu.
Atunci, eram îndrăgostit de lume
și lumea era îndrăgostită de mine.
Când a murit dragostea dintre unul și celălalt?
Unde a mers tortul prost?
Gândurile îmi zboară la Melanie.
Este de necrezut.
E futut.
Au copii mici de școală primară...
fac exerciții de masă în școlile lor,
pentru că toată lumea trebuie să aibă o armă, pentru că ăsta e răspunsul...
Îmi place idealismul lui Melanie, dar poate că idealismul
m-a împiedicat să dau tot.
Jason Hatfield s-a căsătorit cu o femeie care avea bani.
L-a prezentat clienților bogați, i-a dat "entree" și statut.
Diane Fisher era deja faimoasă.
Ea și Craig s-au luat la întrecere,
împingându-se reciproc către succes.
Dar Melanie...
este atât de ușor de satisfăcut.
E bun.
Serios? Da!
Sincer? Da, ți-am iubit întotdeauna sosurile.
Poate că mulțumirea ei mi-a subminat ambiția.
Bine.
Bună, iubire.
Bună, ești în Boston?
Da. Am reușit.
Da, ne îndreptăm spre hotel.
E bine. Ce face Troy?
E bine. Bun.
Bea în Boston.
Nu pot da vina pe Melanie pentru deciziile mele,
sau pe oricine altcineva.
E vina mea.
Tată.
Vrei să iei niște mâncare? Tot ce am mâncat azi, niște Pringles.
Da. Să mergem. Mi-e foame și mie.
Să luăm niște mâncare.
Și apoi, joi, închiriați o mașină și conduceți la Amherst și apoi la Williams.
Știi, sunt scoli competitive, Troy.
Doar... doar încearcă să nu pui prea multă presiune pe tine.
Știi ce vreau să spun?
Nu te prinde în joc, toate brandurile.
Știi tu, "Williams", "Harvard", toate astea.
Doar... toate sunt bune.
În cele din urmă, vei ajunge la locul potrivit.
Da, nu sunt îngrijorat.
Bine.
Știi, când eram în vârsta ta. Am fost atât de speriat de colegiu.
Am vrut să merg la Yale.
Era o obsesie.
Adică, de ce Yale?
Nu știam de ce.
Și apoi, am primit lista de așteptare, și apoi nu am intrat.
Corect?
Ghici ce?
Am mers mai departe.
Mi-a plăcut Tufts.
Tufts era o școală fantastică.
Mi-am făcut prieteni foarte buni.
L-am întâlnit pe profesorul acela, Bob Connor,
m-a luat sub aripa lui și doar,
știi tu, genul de îți sucește mintea, și mi-a schimbat viața.
M-a făcut să vreau să salvez lumea.
Așa că...
Oricum, din partea mea, la naiba cu Yale, bine?
Dacă tu nu intri la Tufts, la dracu cu Tufts.
Consilierul meu crede că voi intra în Yale.
Crede? Da, da.
Crede. De ce crede asta?
Vreau să spun, cred că notele și scorurile mele și compozițiile mele,
pentru că cred, multe dintre aceste școli
caută să asigure toate locurile în orchestră.
Și, e destul de încrezător.
O să intru aproape oriunde aș aplica.
Pari uluit.
Crede că o să intri în Yale?
Da.
Pe bune? E uimitor.
Adică, știam că ai note bune și...
știi, întotdeauna am crezut că ești un geniu,
doar că...
E așa de minunat, Troy.
Dar nu mergem în vizită la Yale.
Da, nu vreau să merg la Yale.
De ce nu?
...sper să intru la Harvard,
pentru că, acolo e un profesor de muzică,
tipul ăla, Jerome Backaly,
și face multe lucruri foarte interesante și...
Da, este doar un program foarte cool.
Prietena meu de la școală,
spune că există un concert miercurea noaptea
unde interpretează, și ar putea fi acolo, așa că...
Te duci la Harvard!
Poate. Știi, nu știu.
Mama ta știe despre toate astea?
Ei bine, știe că vreau. Eu...
Nu pot să cred... Nu știam despre asta.
Ce vrei să spui? Știai că venim aici.
Știam că verificăm școala,
dar nu știam că vei intra.
Ei bine, s-ar putea să nu intru.
Dar se pare că ai putea.
Ei bine, da, s-ar putea.
Copilul meu merge la Harvard.
Nu îmi ține ghinion...
Ești bine? Da.
Viața e nebună, nu?
Adică...
Cât de cool.
Sunt mândru de tine.
Uneori în viață, ești pe dinafară.
Vrei să cântăm ceva, prietene?
Mi-am amintit deodată ce făcusem timp de 17 ani.
Plantarea și cultivarea acestei creaturi uimitoare.
Cum aș putea regreta?
Dacă aș fi rămas în New York și m-aș fi căsătorit cu un sclav ca Diane Fisher...
Nu asta e nasol...
...Troy s-ar fi transformat într-un pretențios.
Tată nu fi atât de sexist. Haide.
Da tată nu fi.
Dacă aș fi urmărit banii și putere,
ar fi putut deveni un monstru mic.
Toblerone?
Mulțumesc.
Slavă Domnului pentru Sacramento.
Ce?
Îți verifici telefonul? Gâdilici!
Îți amintești de Gâdilici? Nu.
Îți plăcea asta. Nu.
Hai. Te rog oprește.
O, Doamne!
Bine, oprește-te. Troy, Troy, serios, oprește-te.
În noaptea aceea, mi-am imaginat că Troy intră la Harvard,
și satisfacțiile pe care le-ar aduce.
Am intrat!
Harvard!
În regulă, amice!
Harvard!
Nu e un loc rău pentru a merge la școală.
Nu.
Aici o să mergi.
Să mergem. Să mergem.
Ai un fiu sau o fiică?
Un fiu. Dă un interviu.
Și al meu.
Da, fiul meu e, un muzician foarte talentat.
Clape.
Pianist.
Da.
De asemenea, compune muzică proprie, deci...
Minunat.
Se pare că va avea multe opțiuni de ales.
Dar sunt destul de sigur că Harvard va fi în top.
A, crezi că Harvard are concurență?
Ce face fiul tău?
Ce face el? E student la liceu.
Bun.
Ce se întâmplă? S-a terminat?
...Nu, am greșit ziua.
Ce?
Nu, am greșit ziua.
E ieri.
Ieri? Ce vrei să spui?
Da, adică, nu știu, am sfeclit-o. A fost ieri.
Păi, ei... ți-au dat un timp să te întorci?
...nu, cred că sunt foarte aglomerați.
Dar au spus, că, pot să fac un interviu al absolvenților
înapoi în Sacramento. Nu. Nu.
Nu, vrei să o faci cu unul dintre tipii ăștia.
Vreau să spun, ăștia sunt tipii care decid.
Așa e?
Tată, o să merg în turneu. Nu e mare lucru.
Ba este. O să vorbesc cu ei.
Ce? Nu trebuie să vorbești cu ei. Ba da!
Ascultă, nu am făcut atât drum ca tu să dai interviul în Sacramento.
Scuzați-mă domnule? Bună.
Mi-ar plăcea să fiu în stare să vă găzduiesc,
dar programul nostru a fost stabilit de luni de zile.
Vreau vă faceți o imagine despre fiul meu. Harvard este prima alegere a lui.
Hei, tată, e în regulă.
E pianist. Muncește în folosul comunității.
Consilierul său spune că e bun de Harvard.
Nu este necesar să dea un interviu aici.
Interviul de absolvire este la fel de folositor.
Ei bine, eu... Bine.
Vreau să spun... Adică, știu cât de important este contactul vizual.
Știi, suntem aici. Haide.
Tată!
Nu. Nu poți sta cu noi zece minute?
Adică, e chiar aici.
Acum ce faceți?
Am o întâlnire cu personalul, domnule.
Tată, te rog, te rog, te rog, te rog, încetați.
Te rog oprește-te. Bine. Mă voi opri, bine.
Bine. În regulă. Mulțumesc.
Haide să mergem.
Tată, ce naiba? Crezi că dacă te-ai certat cu ofițerul de admitere
îmi va spori șansele? Nu-și va aminti asta.
Cred că o va face. Știi, nu înțeleg.
Cum poate cineva care are creierul să intre la Harvard
nu are creierul să-și amintească în ce zi a făcut o programare
ca să intre la Harvard?
Îmi pare rău. Putem să vorbim după ce
mergem în altă parte, te rog. Pentru că încep un tur.
Și ce dacă? Deci, nu vreau ca toată lumea
să mă vadă în timp ce sunt sâcâit de tatăl meu, bine?
Nu te sâcâi.
Încerc să rezolv o problemă aici.
Știu că ai impresia că ești ca și intrat, dar aici e Harvard, Troy.
Chiar și geniile sunt respinse.
O Doamne.
Îți dai seama, concurezi
cu copii din Hong Kong și de peste tot, ai înțeles?
Ești un copil alb din suburbii
fără o poveste în spate, și nici măcar nu ai o moștenire.
Suntem cei cu șansa mai mică. Trebuie să facem tot ce putem.
Tată, sunt pe cale să-l dau dracului. Taci te rog.
Bine, lasă-mă să mă gândesc. Doar...
Bine, de ce nu te duci în tur și eu...
O să urnesc... Ce o să faci?
Voi face câteva apeluri.
Doar nu face nimic ne-cool.
Hei.
Deci, Troy a dat-o în bară,
și suntem la Harvard, și nu are parte de un interviu.
A greșit ziua.
Știm pe cineva la Harvard?
Chiar vreau să-i ia un interviu. Adică,
Vreau doar să se întâlnească cu el.
Cine e la Harvard?
Adică. Decan.
Iubire, Harvard este prima alegere a lui Troy. Știai asta?
Da da. Și consilierul său crede că poate intra.
Știai asta?
Da. Pe cine știm la Harvard?
Nu știu. Adică, trebuie să mă gândesc.
De exemplu... Toni Morrison.
Toni Morrison?
Îl cunoști pe Toni Morrison?
Nu. Nu, nu, predă la Princeton.
Melanie, despre ce dracu vorbești, Toni Morrison?
Nu știu. Pe cine ar trebui să știu la Harvard?
Doar, știi oameni din guvern.
Cineva trebuie să fi mers la Harvard. Adică, gândește-te.
Este viitorul lui Troy. Bine.
Craig Fisher predă la o clasă acolo. Nu-i așa?
Cine, ce? Nu!
Chiar e?!
Da. Da da. Am citit undeva.
E un lector de vizită sau ceva de genul ăsta.
Participă din DC.
Nu, nu. Acum trăiește în New York.
Bine, deci, din New York, atunci.
Adică, sunt destul de sigură că predă acolo, învață o clasă, ceva.
La naiba.
Ce?
Nu, cred că ai dreptate.
Rahat.
Ce s-a întâmplat?
Doar că... Nu vreau să-l sun.
De ce nu?
La naiba.
Ce mare lucru?
Bine, bine. Te sun mai târziu, bine?
Bine. Pot să vorbesc cu Troy?
În timp ce îmi făceam curaj să îl sun pe Craig,
Mi-am amintit de prima dată când l-am văzut la televizor.
Aș vrea să-l introducem pe Craig Fisher în conversație.
Fost secretar de presă la Casa Albă
acum lucrează la Heller Institute.
Este de asemenea autorul best-seller-ului Political Animals.
Craig, cine este responsabil pentru acest...
Era ca o fantomă pe care o făcusem să mă bântuie.
Dar avem un sistem pentru bine și rău,
în această țară de controale și solduri,
pentru a vă asigura că nu există nici un demagog..
Nu era doar o gelozie trecătoare.
Era o suferință.
De ce e atât de dureros?
Ce s-a întâmplat cu mine?
M-am gândit la ultima dată când l-am văzut.
...încântat e o oportunitate...
Amândoi am fost în New York din diferite motive
și am decis să ne întâlnim.
Tocmai ce mi-am început activitatea nonprofit și eram plin de entuziasm.
...și ce am face,
e un fel de...
serviciu de matrimoniale,
o organizație de matrimoniale care ar găsi organizațiile
care au nevoie de bani, găsesc oamenii care doresc să dea bani,
îi aduc împreună și...
Speram că Craig ar vrea să se implice într-un fel,
punând la dispoziție faimoșii prieteni.
Poate chiar donând bani.
Dar nu a mușcat momeala.
Înapoi în Sacramento, am decis să fiu mai direct.
I-am trimis un e-mail prin care îi ceream să vină în consiliul meu de directori.
I-am scris despre onorabilitatea cauzei și despre respectul profund ce îl port.
Și cât de mult ar însemna pentru mine.
Doamna Cohen zice că trebuie să aducem tot materialul la școală până vineri.
Deci trebuie rezolvat cumva.
Nu ne-am mai auzit.
Păi, îmi plac foarte mult balenele,
așa că am putea studia anatomia...
Știți, se spune că politica este un spectacol pentru oamenii urâți.
La orice miros de afacere, Cred că oamenii răspund într-adevăr...
De fapt, nu am mai auzit de Craig de atunci.
Da, dracu '!
Apelul dumneavoastră nu poate fi finalizat.
Brad?
Billy.
Ce faci, omule? Ce faci? Cum e viața?
Viața e bună, omule.
E dată naiba.
Te-ai pensionat. Tare!
Știu.
Îți trăiești visul.
Da, cam așa.
Deși nu sunt chiar retras.
Am investit niște bani în barul ăsta mic de pe plajă
și tocmai a explodat.
Și acum dăm franciza în Hawaii, intrăm pe continent.
Asta mă ține cam ocupat.
Sună minunat.
Și am două...
femei wahine superbe care trăiesc cu mine,
și sunt al naiba de minunate și super drăguțe.
Și fac coliere uimitoare din scoici și rahaturi,
și le ajut să deschidă un magazin.
Facem surf,
apoi sex...
apoi iar surf.
E tare.
Nu, stai... tu vorbești serios?
Trăiești... ai două femei cu care locuiești?
Curge de la sine, înțelegi.
Oricum, care e viața ta?
Sunt bine.
Sunt în Boston cu fiul meu, Troy,
facem vizite la colegii.
Da? Da. E...
probabil o să intre la Harvard.
Da? Drăguț.
...e un copil destul de deștept.
E adevărata afacere.
Minunat! ...oricum!
Din întâmplare, ai numărul lui Craig?
Am vrut să-l întreb ceva, dar cred că și l-a schimbat.
Da, ți-l trimit prin SMS. De curând l-am văzut în L.A. la nunta lui Nick.
Nick s-a căsătorit?
Cu cine?
Cu Xavier. Care e chiar bun.
A fost o nuntă frumoasă.
Da, nu, nu am știut.
A fost destul de restrânsă.
Cineva a întrebat de tine.
Am uitat cine.
Întrebări de genul,
știi tu, pe unde ești, sau ce s-o fi întâmplat cu tine,
sau... Nu mai știu. Cine a fost?
Cine era? Zicea, "Unde e Brad?
Îmi aduc aminte de tipul ăla Brad.
Păi... îmi văd de treabă.
Tipule, îmi pare bine să-ți auzi vocea.
Câinele a făcut un rahat, așa că trebuie să-l iau.
Bine.
Păi... Ne auzim, omule.
Și mie mi-a părut bine să vorbim.
Și, da, dacă ai putea, trimite-mi numărul ăla.
Da, da, ți-l trimit imediat.
Vino pe insulă când poți. Ne auzim.
Da. Bine.
Pentru o clipă, mi-am imaginat viața lui Billy în Maui,
cu două prietene tinere,
și sexul grozav de care are parte.
Apoi m-am gândit la Melanie
și ce a rămas din viața noastră sexuală.
Lăsați un mesaj...
Craig Fisher.
...după Beep.
Hei, Craig. Sunt, Brad Sloan.
Cum o mai duci, omule?
Mă aflu în Boston și, fiul meu...
...dacă...
dacă ai putea... dacă ai timp, ai putea să-mi dai un telefon?
E destul de urgent.
Așa că... mulțumesc, omule.
Să nu fiu invitat la nunta lui Nick mi-a confirmat frica înfiorătoare.
Nu numai că nu m-am ridicat la nivelul așteptărilor,
Am dat chix în ochii altora.
Mi-am închipuit petrecerea de nuntă.
Toți acolo,
relaxându-se în privirea celorlalți.
Nu prietenia îi lega
ci nivelul distins al succesului.
Fie că am fost uitat sau exclus...
nu era nici o diferență.
Eram scos de pe listă.
Un nimeni.
Un nimic.
Lumea mă ura, și sentimentul era reciproc.
Ești bine? Pari puțin pierdut.
Nu. Doar că...
o prostie.
Ce?
...niște, nu știu, niște prieteni vechi...
s-au adunat și nu m-au invitat.
Și știi, pentru că...
Cred... pentru că nu sunt...
Mă rog.
E aleatoriu.
Ce tot mormăi.
Nu, e ceva la care nici n-aș fi vrut să merg
chiar dacă aș fi fost invitat, așa că...
Mă simt puțin alungat.
Îmi pare rău!
Nu.
E ridicol.
Par niște fraieri.
Da.
Alo?
Hei. Sunt Craig Fisher.
Craig.
Ce faci?
Este totul în regulă? A murit cineva? Care e treaba?
Nu. Nu, nimeni nu a murit.
Păreai cam ciudat pe...
pe mesaj, și ai spus că e urgent, așa că...
Nu... Îmi pare rău. N-am vrut să...
Nu. Doar că sunt aici la Cambridge cu fiul meu,
și ne uităm la Harvard,
și a avut un interviu, sau ar fi trebuit,
la biroul de admitere, și cineva...
a dat-o în bară, așa că...
Știți ce?
Stai puțin. Sunt într-un restaurant.
Așa, deci.
...oricum, am auzit că tu...
predai la o clasă acolo.
Știi ce, de fapt... Zbor într-acolo mâine.
Voi încă veți fi în preajmă?
Da. Suntem aici... suntem aici mâine.
Suntem aici până joi. Plecăm joi.
Ce zici să luăm cina.
Ar fi grozav.
Da. Și... un ultim lucru.
Troy e muzician. Adică, are calități fenomenale.
Și, e profesorul ăsta de muzică...
Și nu spun asta pentru că e copilul meu, dar...
Troy. Troy.
Care e numele profesorului?
Ce? Care-i numele... Stai așa.
Care e numele profesorului de muzică ce îți place?
...Jerome Backaly.
Jerome Backaly.
- Jerome Backaly. - Da.
Sigur, îi dau un telefon.
Ar fi grozav, Craig.
Cu asta, îți rămân dator.
Nici o problemă. Deci rămâne cina pe mâine.
Da, va fi minunat. O să aleg un loc.
Să ai o înregistrare cu succes.
Mulțumesc omule. Pa.
Care e treaba?
Tată...
Mă ocup de asta, bine?
Hei, Craig. Hei.
Ghici ce. Sunt într-o librărie, și chiar acum mă uit la cartea ta.
Grozav. Am vești bune.
Doar ce am terminat de vorbit la telefon cu decanul de admitere.
Serios?
Ai noroc.
Ghici cu cine te întâlnești mâine.
Cu cine? Jerome Backaly.
Ce? Da.
Și după aceea, ai un interviu cu decanul admiterilor.
Nu cred.
Vorbești serios? Foarte serios.
Ce? Da omule.
Acum am emoții.
Nu. Haide.
Stai, nu...
Mâine trebuie să merg la Tufts.
La naiba cu Tufts.
Da. Da.
...vom merge după-amiază.
Da? Tata.
Tu ești regele, omule.
Te-am făcut, amice.
Ce părere ai, Troy?
Mă duc la Harvard.
Reușita lui Troy m-a făcut zvăpăiat.
Probează.
Poate că asta a fost prima dintr-o lungă serie de victorii.
O Doamne.
Mi l-am imaginat pe Troy ca pe un adult, fericit și bogat.
Chiar renumit.
Le iau pe toate.
Poftim.
Acesta e fiul nostru. Pentru dumneavoastră. E fiul nostru.
E fiul nostru.
Vă iubesc foarte mult pe amândoi.
Și tot succesul meu ți se datorează.
Mulțumesc. Mulțumesc prietene. Și ghici ce.
Ce?
Am cumpărat o insulă!
Ce?
Da!
Mi-am imaginat triumful lui care îl eclipsa pe cel al contemporanilor mei.
Și cât de plăcut ar fi asta.
Dintr-o data, gândurile mi s-au întunecat.
Victoriile astea...
disperarea de a mi le asuma.
Ar fi ale lui.
Tatăl meu, ori de câte ori vede
o fotografie cu mine pe Internet sau într-o revistă
din anumite motive, crede că e ceva gen necrologul meu.
Și că am murit.
Se pare că tatăl tău e puțin cam nebun.
Nebun? Da, puțin, aș spune...
Cam atât Poate, da.
Puțin mai mult. Poate puțin mai mult de-atât.
Poate puțin mai mult decât puțin. Da. Da.
Dacă Troy și-a dobândit succesul fără ajutorul meu.
Sau l-a acumulat?
Se pare că tatăl tău ar putea fi bolnav psihic,
care are nevoie de ajutor.
Dacă în cele din urmă
reușita lui m-a făcut să resimt și mai mult eșecul?
Dacă o să devin invidios pe propriul fiu?
Gândul m-a îngrozit.
Necazurile vor veni.
Necazurile zboară.
Dispari În natură și găsește pacea.
Apoi din nou...
muzicienii rareori fac bani.
Chiar și cu o educație la Harvard,
Troy ar putea ajunge cu ușurință un artist care se zbate.
Necazuri vor venii.
Necazurile zboară.
Sau poate o va urma Melanie...
perfect mulțumit de practic nimic.
Putem atinge culmi înalte.
Dar oricum vom cădea.
Hei, dacă tot vei fi doar un muzician,
chiar trebuie să mergi la colegiu?
Ce?
E o întrebare corectă.
"doar" un muzician? Da.
Zic doar ai nevoie de o diplomă de la Harvard
dacă vei cânta muzică într-o trupă?
Nu asta vrei să faci?
Nu știu ce vreau să fac, tată.
Bine, bine, trebuie să începi să te gândești la asta, pentru că,
nu e o chestie ieftină, Troy, și îți asumi multe
dacă crezi că pot plăti pentru toate astea fără a face împrumuturi,
sau tu să faci împrumuturi, sau să obții o bursă
sau ajutor financiar.
Ce naiba s-a întâmplat?
Gândesc cu voce tare. Nu aștept să plătești tu pentru tot.
Vreau să spun că nu vei putea să plătești pentru tot.
Vom vedea. Nu vreau să te îngrijorezi încă de asta.
Clar.
Hei, s-ar putea să nu fie o problemă mare. Poate unul dintre bunicii tăi va muri.
Ce mai faci? Bine. Tu ce mai faci?
Tatăl meu, Brad.
Hei, tata-Brad. Sunt Ananya.
Hei. Deci, voi ați fost prieteni la ziua statului?
Am fost împreună în orchestră.
Da, Ananya e un muzician talentat. Într-adevăr?
Și acum mergi la Harvard.
Da. Sunt junior.
Îți place? Da, e minunat.
Adică, se face foarte frig, dar îmi plac orele.
Oameni foarte de treabă.
Da, fără plângeri.
Am făcut o rezervare la un restaurant de la colț.
Deci, mergem?
Da. Tare.
Să mergem.
E plăcut să vezi chipuri cunoscute.
E cool că ai întâlnirea cu Jerome Backaly.
Cum ai reușit?
Prietenii tatălui meu cu un profesor de-aici.
Da?
Da. Cine?
Numele lui este Craig Fisher.
Ce?
Ai făcut o față.
Am făcut? Cu siguranță ai făcut o față.
E în regulă, poți să spui ce vrei.
Nu suntem apropiați sau ceva de genul.
Am fost prieteni cu mult timp în urmă.
Păi, am fost de două ori la clasa lui,
și... e cel mai rău.
Nu trebuia să spun asta?
Nu, spune-o. Ce? E doar...
se crede superior, și...
Nu știu, e destul de sexist.
Are aerul celui care crede
că știe totul doar pentru că apare la televizor,
și are contacte la Casa Albă.
Dar, cum te-ai simțit cu adevărat?
Sincer, până la sfârșitul clasei sale,
Am vrut să renunț la majorat, așa că...
Nu ești un major la muzică?
Nu, administrație.
Tatăl meu s-a specializat în administrație.
Da? Da, comunicații și administrație.
Am absolvit Tufts.
Și cu ce te ocupi acum?
Am o organizație nonprofit, am început-o acum câțiva ani.
Într-adevăr? Da da.
Ajutăm alte organizații non-profit să utilizeze mediile de socializare
le facem cunoscută activitatea.
Știi tu, găsim donatori, membri.
Deci e un fel de crowd-sourcing sau...
Puțin și asta.
Practic, suntem un consultant.
Pare plictisitor, dar... Mișto. Nu...
Nu sună plictisitor.
Sună foarte bine.
Ei bine, mulțumesc.
Da. De fapt...
Îmi scriu teza despre ONG-uri.
Poate că aș putea să vorbesc cu tine la un moment dat?
Desigur. Orice ai nevoie. Mișto.
Mulțumesc.
Spune-ne despre teza ta.
Vreți? Da.
Vrei să știi? Da.
Bine, bine, nu e încă completă,
dar vreau să scriu despre istoria femeilor albe misionare.
De exemplu, soțiile
care au mers în India și în Sri Lanka,
precum "convert the heathens,"
ele au pus temelia
reformei sociale...
Îmi amintesc asta.
Acest sentiment.
Fata asta, cu tot idealismul ei,
are ceva care te inspiră
speranță.
...întrucât se referă la drepturile femeilor,
și cum una dintre moștenirile triste ale colonialismului
este că ei nu au avut nici un rol...
Îmi amintesc aceste nopți.
Aceste conversații.
Planurile de a schimba lumea.
O dorință de conectare.
Odată, i-am spus că visul meu era să lucrez la Amnesty International,
și a fost devastat.
Deci ai noroc...
ai noroc că tatăl tău e atât de cool.
Da.
Acesta este prietena meu, Maya. Hei, ce mai faci?
I-am spus să treacă pe-aici.
Sper că nu deranjez. Mulțumesc.
Deci și tu mergi la Harvard? Da.
Da, Maya e în orchestră cu mine.
Ea cântă la vioară.
Și tu la ce instrument cânți?
Am cântat la flaut. Da.
Flaut? Da.
Nu prea sunt încrezătoare că e treaba mea
să fiu ambasador la toți studenții chinezi.
Vreau să spun, desigur, vreau să-i ajut să asimileze, dar...
În primul rând, sunt coreeană în pana mea. Bine?
Și în al doilea rând, nici măcar nu vorbesc mandarina...
Prietena ei Maya era la fel de captivantă,
la fel de convingătoare.
Am simțit brusc o amărăciune adâncă...
pentru toate femeile pe care nu le-aș fi iubit niciodată...
și toate viețile pe care nu le-am trăit niciodată.
Mi-am imaginat că fugeam cu amândouă
și o luam de la capăt.
Și cum ar putea arăta asta.
Foarte bine, nu?
Da. A fost destul de amuzant.
Ai fost acolo... Știu.
Mulțumesc mult băieți pentru cină.
Da mulțumesc. Da. Mulțumesc pentru timpul acordat..
Știu că Troy apreciază.
Da, Troy e foarte recunoscător. Mulțumesc.
Ei bine, ne întâlnim cu câteva persoane
la "Druid" să bem ceva, dacă vreți să veniți.
Da? Unde e asta?
Chiar peste stradă.
Tu...
Da, știi ce, Troy are o grămadă de întâlniri mâine,
probabil ar trebui să dormim.
Nici măcar pentru o singură băutură?
Nu. Nu am 21 de ani.
Așa că, probabil, nici măcar nu pot intra.
Așa e. Rahat.
Da. Dar voi fetelor să vă distrați, bine?
Și ne vedem mâine seară la concert.
Mergem? Nu, nu poți,
din cauză că ai de luat cina cu prietenul tău.
Dar voi merge eu. Corect.
Craig Fisher.
Să te distrezi cu ăla.
Bine...
Pa. Pa, dragă.
Ne vedem mâine. Pa. Tare.
Pa, mi-a făcut plăcere să te cunosc. Da, asemenea.
Mulțumesc pentru cină. În regulă.
Da desigur. În regulă. Pa. Mulțumesc.
Pa-pa.
Noapte bună! Bucurați-vă de școală!
Mulțumesc. Bine.
Se pare că ai fi vrut să mergi.
Nu.
Eram doar politicos.
Acum, cartea dumneavoastră, după cum am auzit,
începe cu un avertisment pentru cititori
cum că ar fi mai bună o carte veselă.
De ce ați decis să începeți cartea în felul ăsta?
Ei bine, mi s-a părut corect
să îi avertizez pe ce care caută bună dispoziție.
Troy?
Troy, ești treaz?
Salut. Cred că... Puneți-mi ceva pe masă.
Doar whisky? Da.
Opt dolari.
Hei!
Hei! Da. Ai reușit.
Da. Am avut puțină insomnie, așa că mi-am luat un whisky.
Noi suntem la masa din colț. Vino și alătură-te.
Nu... Voi vă distrați.
Eu... nu pot să dorm.
Hai.
Nu ne distrăm, organizăm un protest.
Da. Tare.
Sunt foarte impresionat de tine.
Da? Da. Cred că e foarte cool,
o persoană de vârsta ta care este atât de conștientă de ceea ce se întâmplă,
dar ești plină de speranță și,
se pare că ai un set de valori la care ții.
Mulțumesc.
Da. Îmi amintește de când eram de vârsta ta și mergeam la școală.
Și ce sfaturi îmi dai.
Sfatul meu? Da.
Dacă trebuia să te întorci în timp
și să îți dai un sfat, ce-ai spune?
Serios?
Da. Sincer, mi-ar plăcea să știu.
Sincer, probabil aș spune,
"Uitați de nonprofit, Brad. Doar du-te și fă o mulțime de bani."
Taci. Nu ești serios.
Nu, sunt foarte serios.
Dacă vrei să produci un impact lumii
și să fii respectat, fi Bill Gates.
Mergi și fă mulți bani,
și apoi poți face ce vrei cu ei.
Asta ai spune? Da.
Uite, când mă duc la o cină și le spun oamenilor
ceea ce fac pentru a trăi pentru aproximativ trei minute,
se prefac că mă admiră și sunt interesați,
și apoi, după trei minute, sunt invizibil.
Nimeni nu mă admiră.
Și mai rău, cred că o să le cer o donație...
ceea ce fac de obicei.
Ce e?
Am fost obositor, sau...
Știu, la început eram idealist ca și tine
sau oricare dintre prietenii tăi de acolo.
Și nu spun că ceea ce știi sau ceea ce faci...
Puteam spune că am pierdut-o.
I-am pierdut respectul.
Și am vrut-o înapoi.
M-am gândit că dacă aș putea rezuma traiectoria vieții mele,
m-ar înțelege
mă va vedea ca pe cineva care a pierdut lupta cea dreaptă,
și totuși am luptat.
Când eram în școala de jurnalism, asta e...
asta a fost idealul, mă înțelegi?
Toți se vedeau Woodward și Bernstein.
Știi ce vreau să spun? Mă înțelegi...
Știi cine sunt, nu? Da, da, desigur.
I-am povestit despre greșelile mele de carieră,
anii mei în jurnalism, și cum activitatea ziarului a intrat în criză.
Încercarea de a pune pe roți o revistă digitală în San Francisco,
dar cum nimeni nu a vrut să citească articole lungi.
Și cum am câștigat câteva premii prestigioase,
dar revista mea s-a dus la fund.
Da, am câștigat un Peabody.
Adică, știi, nu asta contează, dar...
I-am vorbit despre prietenii mei de la colegiu,
și cum au vândut și au devenit bogați,
și nu m-au invitat la evenimentele lor importante,
chiar dacă eram inima și sufletul grupului nostru.
Poate că am eșuat în ochii lor,
dar cel puțin încă eram integru
și puteam dormi noaptea.
Și apoi sunt tipi ca Craig Fisher, care...
nu au o busolă morală,
de principiu se bagă în orice
discuție în orice moment, ceea ce îl face să pară cel mai interesant,
cel mai... înțelegi ideea.
Este foarte, știi, telegenic. Înțeleg, știi, dar...
I-am spus despre non-profitul meu.
Chiar dacă m-am zbătut din răsputeri.
Încă mai simțeam că am făcut ceva cu adevărat bun.
Poate dacă aș fi ținut mai mult legătura
cu oamenii pe care i-am ajutat sau să stau mai mult pe teren,
M-aș simți mai puțin deconectat sau...
...ce e cu privirea asta?
Ce?
Asta...
Nu, la ce te gândești?
La ce mă gândesc!
Da te rog, spune-mi.
Sincer...
Mă gândesc că ești cu adevărat norocos.
Ai 50 de ani,
și tot crezi că lumea a fost făcută pentru tine.
...am 47.
Măcar cunoști oameni săraci?
Desigur.
Când vizitez familia mamei mele din Delhi,
o mulțime de oameni acolo trăiesc cu numai doi dolari pe zi.
Nu se plâng că au fost ignorați la o petrecere de cină.
Sunt fericiți că au luat cina.
Bun. Dar nu concurez cu acei oameni. Sunt...
Concurezi cu oamenii care sunt marcanți pentru viața ta.
Până la urmă de ce concurezi?
Așa e formată planeta. Și...
Tu concurezi cu prietenii din colegiu,
competiția asta este în istoria colonialismului.
Și asuprirea femeilor,
și distrugerea mediului înconjurător.
Hai, nu merge până acolo. Și...
Nu fac parte din problemă.
Lucrez pentru... un non-profit.
Doar că, de unde stau, pare cam așa
privilegiul albilor, privilegiul bărbaților,
problemă pentru prima clasă.
Știi, știu ca ar părea ca un clișeu pentru tine,
dar asta e de fapt viața mea, bine?
Doar... nu mă face să îmi pară rău pentru tine.
Tu ești bine.
Crede-mă.
Garantat ai tot ce îți trebuie.
Da, și tu. Ne mai vedem.
Bine. Pa.
Tată.
Tată trebuie să plecăm. Am întâlnirea.
...mahmureală.
Ce? Ai băut un pahar cu vin.
Nu puteam să nu mă gândesc la Ananya
și la lucrurile pe care le-a spus.
Și disprețul pe care l-a avut pentru mine.
Ascultați, dacă avem puțin noroc, fetelor...
M-am îndoit că va trăi mereu cu toate idealurile ei.
O mică gustare din viața de lux,
cât de repede va uita suferința maselor.
Nu îmi vine să cred că v-am cunoscut fetelor.
Știam. Doar încercam să mă fac să mă simt mai bine.
Ananya avea o inimă bună.
Mi-a amintit de Melanie.
Rahat.
Melanie.
Sunt Melanie. Lăsați-mi un mesaj.
Iubire. Călătoria decurge grozav.
Troy se întâlnește chiar acum cu unul din profesorii de muzică.
Apoi dă un interviu cu decanul de admitere.
Așa că, totul pare să meargă.
De fapt, Troy vine chiar acum, așa că te sun mai târziu.
Da, am de luat cina cu Craig Fisher în seara asta,
așa că aștept cu nerăbdare, după cum îți poți imagina.
Bine. Te iubesc draga mea. Pa.
Cum a fost?
A fost, a fost bine. Mi-a ascultat câteva chestii.
Cred că i-a plăcut. E minunat, Troy.
Vezi. Așa te vreau.
Conexiuni și talent.
Eu îți ridic mingea iar tu marchezi.
Minunat.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Pari puțin cam...
Ar trebui să fim fericiți.
Să fii entuziast. Chiar sunt.
Nu... Doar că nu a fost cum m-am așteptat,
dar, a fost bine.
Cum adică nu a fost cum te-ai așteptat.
Păi...
Nu știu, e ciudat, pentru că...
E unul dintre eroii mei, dar se pare că a fost
încerca din răsputeri să mă impresioneze.
Ceva de genul
se lăuda mult, și
...orientat mai mult
către partea de afaceri a lucrurilor, mai mult decât aș fi crezut.
Îmi spunea mereu că trebuie să fac bani din muzică
o grămadă de chestii ciudate de genul ăsta.
Nu știu. M-am gândit că va fi mai cool.
Știi, lasă puțin judecata, Troy.
Ai trăit într-un balon.
Ține minte asta.
Așa că... să nu judeci oamenii din lumea reală
până nu ai fost acolo.
Bine? Bine, dar mi-ai pus o întrebare,
și apoi am spus că nu era ceea ce mă așteptam.
Nu, ai spus că nu e cool.
Dar, știi, ce e cool pentru un hipster de 17 ani
care nu își plătește facturile nu reprezintă neapărat ce e cool
pentru restul lumii. Bine. La dracu. Da.
Bine? Vreau să zic, vorbește cu mine în 30 de ani.
Atunci poți să-mi spui cine e cool sau nu.
Știi ce... ești chiar nebun.
Sunt pe punctul de a merge la un interviu.
Chiar trebuie să mă calci în picioare exact acum?
Troy...
Bine, ai dreptate. Îmi pare rău.
Te iubesc.
Ești cel mai bun. Ești cel mai bun fiu.
Știi că simt asta, de nu?
Tată... Bine?
Știu că o să îi omori acolo.
Mă poți lăsa singur? O să încerc să-mi curăț capul.
Ne vom întâlni după.
Bine. În regulă.
Hei, Troy! Da?
Sunt mândru de tine.
Vrei să mă urmezi, te rog?
Este... fiica ta?
Da. Dă interviul acum?
O da.
Sper să fie bine.
Fiul meu s-a întâlnit cu decanul, și...
a fost puțin emoționat.
Mult noroc.
Mulțumesc.
Alo.
Hei, Brad. Sunt Jason Hatfield.
Hei. Jason.
Așteaptă o secundă.
A trecut mult timp.
Ce faci?
Secretara mi-a spus că m-ai sunat.
Da. Ai dreptate. Am vrut să
te sun pentru numărul lui Craig, dar l-am luat de la Billy.
Bine. Bun. Bine, uite, eu...
Am auzit că v-ați întâlnit cu toții în L.A.
Cum a fost?
Nu prea am timp de vorbă.
Adică nu e momentul potrivit.
Bine. Păi...
Ascultă, nu vreau să fiu nepoliticos.
Doar că sunt o mulțime de clienți care mă caută
și sunt în Minnesota.
Sunt la Clinica Mayo și aștept rezultatul unor teste,
și trebuie să fac un zbor la prânz înapoi la New York,
sau o să pierd cazul
pe care l-am pregătit de luni de zile, așa că...
Da. Nu. Am înțeles. Te-am auzit.
Ei bine, măcar știi că avionul te va aștepta, nu?
Nu înțeleg.
Vreau să zic, ai propriul jet, nu? Deci, asta trebuie să facă totul mai ușor.
Un jet?
Ești nesimțit acum, sau...
Ce? Nu. Nu. Sunt serios. Tu...
Nu deții un jet.
Despre ce tot vorbești?
Am crezut... Jur că mi-ai spus cândva că ai un avion privat.
Ce? Nu.
În San Francisco.
Când te-am văzut, ai spus că tocmai ai fost cu...
Da, compania mea a închiriat un avion și ne-a transportat pe toți cu el.
Bine, am înțeles greșit.
Ascultă, tocmai am aflat
că fiica mea are probleme la coloană.
La naiba, are doar trei ani.
Ce?
Nu, omule, îmi...
Jason...
Ce înseamnă asta?
Nu știu ce înseamnă,
doar că,
intră într-o operație chirurgicală majoră de dimineața,
și, ea...
E atât de mică, știi?
...Dumnezeule.
Și mă omoară.
Ascultă, stăm de vorbă cu doctorii acum.
Trebuie să închid, Brad.
Bine, păi... ține-mă la curent.
Și transmite gânduri-le mele bune familiei.
Și, îmi pare foarte rău.
Nu vrei să mă întrebi cum a fost?
Ce?
Interviul.
Da desigur. Cum a mers?
A fost, a fost foarte bun.
A spus că Jerome Backaly l-a sunat deja și i-a spus că sunt talentat
și să acorde atenție cererii mele.
Într-adevăr? Da.
Troy, e uimitor. Da.
Ești fericit? Da.
Bine, omule. Haide.
Hai cu ăsta.
Salut, mergem la universitatea Tufts.
Te superi dacă nu fac turul cu tine?
E în regulă.
E un profesor vechi acolo
vreau să merg să îl salut. Bine.
Cred că ți-am povestit despre el.
Da. E în regulă.
Da, e chiar acolo.
Vechiul cămin e într-acolo.
Bună. Sunt un student vechi al profesorului Connor.
Speram să-l pot saluta.
Este...?
Tocmai ce l-ai pierdut.
Tocmai a plecat? Nu.
Îmi pare rău să îți spun, dar a decedat.
Acum câteva săptămâni, așa că...
A murit?
Dar numele lui se află încă pe îndrumar.
Știu. Trebuie să modificăm.
Tocmai am ajuns aici, așa că...
Cum a murit?
A avut un accident vascular cerebral, și nu s-a mai recuperat.
E trist.
Da.
Era un profesor mare.
Era un om dulce.
Bine, păi...
Să aveți o zi bună...
Mulțumesc. Și ție.
Alo.
Hei, Brad. Am văzut că m-ai sunat. Totul e bine?
Da. Totul e minunat. Da. E minunat.
Hei, Mel...
Eu...
Doar că... Nu e o nebunie cum.
Am făcut copilul ăsta și acum el e...
strălucitor, o persoană uimitoare?
Mi-aș dori să fii aici.
Și eu.
Dragă, ne pregătim să intrăm în conferință.
Cred că trebuie să merg.
Dar te iubesc.
Te sun în seara asta. Da, bine.
Bine, minunat. Și eu te iubesc.
Da. Mulțumesc frumos pentru...
Știi, îmi place Tufts. E o școală bună.
Cred că aș fi fericit acolo. Și, știi, tu ai fost acolo.
Da.
Da, mulțumesc că m-ai adus aici, tată, și pentru ieșirile împreună și totul.
Nu am făcut mare lucru.
Ai făcut toate apelurile alea,
și acum trebuie să te duci la cină cu un tip pe care îl urăști.
Nu îl urăsc.
Îl plac.
Dar tu ai spus că e un ticălos și că i-ai scoate mațele.
Nu, e un băiat bun.
...e un prieten vechi.
De fapt, aștept cu nerăbdare să-l văd.
Prietenii vechi sunt importanți.
Bine, plec. Aș fi vrut să pot merge la concert,
dar, să te distrezi, bine? În regulă.
Bine, omule. Distracție.
Ne vedem.
Bună.
Cred că am o rezervare pentru doi la ora 19:00.
Pe numele Sloan.
Da.
Urmați-mă!
Sunteți primul la masă.
Bine. Din întâmplare aveți o altă masă?
Doar că e puțin cam mult zgomot aici.
Suntem complet ocupați în seara asta.
Ce ziceți de aceea?
Îmi pare rău nu e disponibilă.
Pare că este disponibilă.
Da.
Nu este.
Mulțumesc.
Hei, amice! Ce faci omule!
Uită-te la tine. Arăți bine. Îmbătrânesc.
Nu la fel de rău ca mine.
Am eșuat în viață.
Cum?
Am eșuat să rămânem tineri.
Haide, ia-ți berea.
Ne mutăm cu masa.
Da bine.
Cred că masa asta era liberă.
Da. Bucurați-vă de cină.
Vă mulțumesc foarte mult că ați veniți în seara asta.
Ne bucurăm să vă găzduim.
Îmi aduceți un Jack și o cola?
Nici o problemă. Le aduc chiar eu.
Mulțumesc.
Ești client fidel.
Nu am mai fost aici vreodată.
Dar am auzit că e un local bun.
Pe bune! Se purta ca și cum ați fi cei mai buni prieteni.
Te-a recunoscut.
Trebuie să fie frumos.
Omule.
Cât timp a trecut? Trebuie să fie peste zece ani.
Omule îmi pare bine să te revăd, pe bune.
Mă bucur mult să te văd. Bine ne-am întâlnit amice.
Bun venit în Boston. Mulțumesc.
Unde locuiești?
Stăm la Oak Tree ExecuStay.
Da. Nu am auzit să locuiască cineva acolo.
E frumos?
Da. Nu e rău.
Ascultă, mulțumesc foarte mult
că l-ai pus pe Troy în contact cu profesorul de muzică
și cu decanul de admitere, a însemnat mult.
A fost o întâlnire importantă.
A, mă bucur. Da.
Nu pot să cred că deja se uită la colegii.
Știu. Nici mie.
Cred că știi că și fetele mele se uită.
Au doar 12 ani, dar se uită deja.
Își scriu micile cereri.
Da... Sunt mult mai mult decât am fost noi.
Știu.
Troy e pozitiv în ceea ce îl privește. Da.
Ia medicamente?
Nu.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Și ce mai face Melanie?
E bine.
Da. Îi place ceea ce face
și a fost mereu fericită.
Diane tocmai a vândut un articol la HBO.
Or să facă un serial din el.
Cool.
Da.
Așa, azi am fost la Tufts.
Bob Connor a murit.
Știu, știu.
Știai? Da.
Am ținut un discurs la înmormântare.
A, da? Da.
Am ținut legătura cu el. Ei bine, m-a rugat de câteva ori
să vorbesc la clasa sa despre jurnalism și guvernare.
Da. Asta e... flatant.
Da, de obicei încerc să scap de asemenea lucruri, dar,
știi tu, pentru el...
O persoană atât de bună.
Da. A fost
aproape ca un mentor.
Ai dreptate, da.
Erai favoritul lui pe-atunci.
Da. Aș fi vrut să fiu acolo la memorial.
Aș fi vrut să știu.
Dacă te-aș fi văzut la nunta lui Nick,
Ți-aș fi spus. S-a întâmplat imediat după.
Da. Nici despre nunta lui Nick nu am știut.
Să știi că nu ai pierdut mare lucru.
Nick a devenit... Adică, îl iubesc pe tipul ăsta.
Dar cu cât este mai de succes, devine mai gay.
E un gay cu acte acum
cu bărbați chelioși în hamacuri tip banană
alergându-se în jurul casei, trăgându-și-o reciproc.
Da, i-am văzut casa în revista Architectural Digest.
E... A, da, e ceva
ca un SF gay porno sau ceva de genul.
Azi am vorbit cu Jason.
O da? Cum e?
Părea foarte stresat.
...copilul îi e bolnav.
Cred că are ceva probleme la coloana vertebrală.
Asta e nașpa.
Care din ei?
Are vreo patru.
Cred că l-am jignit.
Am crezut că are propriul său jet, din anumite motive,
și am deschis subiectul, cred că am fost superficial, nu știu...
dar, mi s-a părut enervat
că l-am acuzat că are propriul avion.
M-am simțit aiurea.
Are un avion.
Nu are. Ba are.
Nu, compania lui poate să-l închirieze pentru el.
Da, e compania lui. Compania lui, avionul lui.
Ești sigur?
Nu ai citit articolul din Times?
Doamne, e dat în judecată.
A pierdut mulți bani pentru o mulțime de oameni puternici.
Fuge speriat.
Dumnezeule!
Poate că din cauza asta era puțin sensibil.
Da. Cred că... Am crezut că... Cred că am greșit. Nu știu.
Nu, Jason este un pilon al societății.
Este un... Este un familist convins.
E un tip de treabă.
Și e un escroc total.
Pe bune?
Da e un hoț.
Adică, există o șansă... deși mică,
să meargă la pușcărie.
Pe bune? Iisuse. Da.
Nu te poți îmbogăți așa, fiind un cercetaș.
Ar trebui să facă ceea ce a făcut Billy. Ar trebui să fugă.
Da, Billy. Ai dreptate.
Își trăiește visul.
Două iubite.
Doar să nu îl suni după ora 17:00.
De ce nu? Ce vrei să spui? E un bețiv.
Da?
Și...
Taci mă. Ce tot...
Nu fi prostuț. Știai toate astea.
Când am vorbit cu el la telefon, părea bine. Era...
Dimineața devreme Cred că își plimba câinele.
Probabil că a fost toată noaptea într-o bodegă.
Nu uite, în apărarea lui
are mult timp la dispoziție.
Înțelegi vicii.
O, sunt în ceață.
Ei bine, asta ți se întâmplă când renunți
și te muți în Sacramento.
M-am mutat în Sacramento. Nu am renunțat.
De ce te-ai mutat în Sacramento?
Pentru că Melanie are o slujbă acolo.
Da. Și, eu pot lucra de oriunde acum.
Da ai dreptate. Aveți chestia aia mică.
Nu, e un lucru minunat pe care îl faci.
Mulțumesc.
Asta e o chestie bună.
Îmi pare rău că nu am ținut legătura după chestia asta.
E în regulă.
Doar că a venit într-un moment în care eram bombardat.
În fiecare zi sunt lovit cu solicitări.
Discursuri, prefața...
vreunei cărți sunt rugat să preiau conducerea,
comitete executive, consilii non-profit.
Nu sunt destule ore într-o zi, mă înțelegi?
Câteodată trebui să... trebuie să tragi o linie.
Așa de greu este.
Știi. Trebuie să înveți să spui nu.
Chiar ieri am fost rugat să vorbesc la Aspen Ideas Festival în iunie.
Asta o să o fac. Dar e mișto să știi.
Sunt oameni interesanți, bine pregătiți.
Hei, Craig. Da.
Ascultă, vreau doar să știi...
Mă bucur pentru tine.
Chiar sunt.
Știu că trebuie să ții piept presiunii...
atâtea opțiuni de ales și tot ce se întâmplă. Dar...
din afară...
Nu e atât de stresant.
E... distractiv.
Mă bucur pentru tine.
Să fiu sincer,
prima dată, când te-am văzut la TV,
m-a cam deranjat puțin.
Doar pentru că între noi a fost mereu chestia aia cu competiția.
Dar... știi, sunt fericit cu viața mea.
Faci ceea ce ți-ai dorit să faci.
Și lucrurile funcționează așa cum ar trebui.
Nu am fost niciodată în competiție cu tine.
Știi ce vreau să spun.
Serios?
Poate în școală, pentru o secundă.
Dar...
Nu te-am perceput așa de ani de zile.
Nu m-ai perceput așa!
Ce vrei să spui cu asta?
De ce aș fi în competiție cu tine?
Hai, taci naiba.
Ce? Uite...
Încerc să fiu sincer cu tine.
Hai să... Știi! Adică...
Ca și cum...
Măcar știi cu ce mă ocup?
Adică. Eu chiar ajut oameni.
Eu nu...
Adică de ce...
mă tratezi așa?
Te tratez? Cum?
Eu doar... E sunt eu pentru tine? Sunt...
Scuzați-mă domnule Fisher. Numele meu e Mark.
Salut.
Sunt un mare fan de-al dumneavoastră....
Iubesc munca dumneavoastră, cărțile, totul.
Mă întrebam dacă se poate o fotografie...
Știi, mama a murit și nu ai spus nimic.
Ca și cum m-ai urmări pe Facebook.
Eu... Nu știu...
Nu știu.
Îmi pare rău că v-am întrerupt.
Nu. Dă-i drumul. Bine. Mulțumesc.
Marfă. Mulțumesc.
Tu ești prietenul meu?
Ești? Sau... Nu știu!
Adică, ce... Am fost vreodată... Ce suntem noi?
Doar că... toată discuția asta e de căcat. Și... doar...
E ca și cum...
Acum mă simt...
Știu cum mă simt, și nu e...
Bine, sunt foarte confuz. Ce se întâmplă?
Scuze. Mulțumesc că l-ai ajutat pe fiul meu.
Dar eu... nu pot... Îmi pare rău, nu pot...
Nu pot... nu pot face asta.
Nu știu ce e asta. Nu pot...
Domnule.
Biletul dumneavoastră.
Da. Mulțumesc.
Scuzați-mă.
Tată.
Hi.
Ce s-a întâmplat cu cina?
Prefer să fiu aici cu tine.
Sunt fetele de noaptea trecută.
Știu.
Sunt foarte bune.
Subit am fost inundat de sentimente prin interior.
Îmi petrec atât de mult timp în mintea mea,
plângându-mi de milă.
Am stat acolo și am ascultat
am dat drumul vieții din interiorul meu.
Muzica era superbă.
Fetele erau superbe.
Le puteam iubi fără a le avea vreodată,
cum puteam iubi lumea fără să o posed vreodată.
Încă mai iubesc lumea.
Tată? Da, sunt bine. Sunt bine.
Sunt în regulă.
Vrei? Nu mulțumesc.
Ananya a spus că te-ai întâlnit cu ea noaptea trecută.
Da. Nu puteam să dorm.
Doar un pahar.
Hei, tată, ai
un fel de cădere nervoasă, sau ceva de genul?
Nu.
Nu, doar că...
câteodată...
ai îndoieli, știi?
Doar...
îmi fac griji că oamenii se uită la mine, și gândesc despre mine...
un eșec.
Dar, știi, sentimentul trece.
Așa că...
Știi, când ne plimbam azi
și m-ai jenat... m-am gândit,
știi, dacă mă duc la școală, toată lumea își va aminti asta
și nu o să mai pot trăi niciodată.
Dar...
Știi, nu or să-și amintească.
Pentru că... toată lumea se gândește doar la sine.
Știi. Nimănui nu îi pasă.
Că singura persoană care se gândește la tine, sunt eu, deci...
singura opinie
de care trebuie să îți pese, e a mea.
Da.
Care e părerea ta?
Păi, te iubesc.
Mulțumesc.
Fiul meu.
E aici.
Mai avem mulți ani de petrecut împreună.
Am încercat să îmi imaginez viitorul.
Tot îmi spuneam...
încă mai trăim.
Încă sunt în viață.
Subtitrarea: PICMI
Revizuire: muLineZu
VIAȚA LUI BRAD